Sersjant Marsh er i fiendeland og må forbi den bosniske vakten.
Han vet at det er nå eller aldri.
USA–basen er i nærheten.
Hva er dette? Stopp!
Deres svake amerikanske våpen kan ikke drepe meg.
Vi har skutt deg, din feite bosnier!
Jeg har en slags rustning...
–Nei, du! –Kulene deres biter ikke på den.
Hver gang vi leker amerikanere mot bosniere, jukser du.
Neste gang du vil leke, kan du leke med deg selv i stedet.
Greit! Jeg liker å leke med meg selv. Det gjør jeg ofte.
Hva skal vi gjøre nå?
Hei, Stan. Er ikke Bebe søt i dag, Kyle?
–Jeg vet ikke. –Jo, det er hun.
–Ok da. –Jeg vil snakke litt med deg, Stan.
–Kyle og Bebe er et bra par. –Nei.
Hvis de blir sammen, kan vi komme til klubbhuset deres
og drikke konjakk ved peisen.
Jaså? Men jeg har ikke noe klubbhus.
–Har ikke alle gutter klubbhus? –Hvor mange har du vært i?
Befalshaver Cartman vet hvordan man får folk til å snakke.
Du må bygge et klubbhus så vi kan leke "Sant eller nødt".
"Sant eller nødt"?
Kom, nå skal vi bygge et klubbhus. Jeg skal be pappa om hjelp.
–Gikk det? –Ja. Du kan bli sammen med Kyle.
Jeg håper det. Han har en sexy rumpe.
–Dra i fingeren min, Phillip. –Ok, Terrance.
–Vent, dra hardere. –Ok.
Dra kjempehardt.
Vent.
Vent, vent.
–Du lurte meg, Terrance. –Ja!
–Han ser på "Terrance og Phillip"! –Nei, jeg bare zappet.
Vi må bygge et klubbhus, pappa.
Skaff en hammer og planker. Vil en jente leke "Sant eller nødt"?
–Hvordan visste du det? –Det var sånn jeg traff mamma.
–Gifteringen falt i kverna. –Ja vel...
Du vet at du ikke får se på den serien, Stanley.
Du burde vite bedre, Stanley.
Se på hyggelige serier i stedet, som "Feite Abbot".
–Hjelp meg å få opp ringen nå. –Ok, ok.
–Hallo, hallo. Åssen går det? –Du burde slanke deg.
Jeg slanker meg når jeg vil, kjerring. Hold kjeft.
Jeg skal slå driten ut av deg.
Du tror du er så kul, din hedenske dopkjerring.
Jeg dyppet veken sju ganger sist uke.
Tegnefilmer er grove om dagen.
–Nå? –Vent litt.
–Ikke kjeft på meg. –Det gjorde jeg ikke heller.
–Blås i det. –Du har aldri sagt det til meg.
Jeg vil ikke krangle. Unnskyld meg. Her er den visst.
–Det er ikke den, idiot! –Kutt ut, –––.
–Du sa et fy–ord. –Gjorde jeg?
–Dette er et perfekt sted. –Hva var det faren din sa?
At når vi er ferdige, kan kanskje Wendy og Bebe leke her.
Tuller du? Jenter er ekle.
Selvsagt. Men litt "Sant eller nødt" er vel ikke så dumt?
–Hvorfor det? –Da må de spise insekter.
Ja, vi kan ødelegge livet for dem.
–Hva gjør dere? –Vi bygger et klubbhus.
Klubbhus? Det er det dummeste jeg noen gang har hørt!
Når vi er ferdige, skal vi leke "Sant eller nødt" med jentene.
–Hvorfor det? –De må gjøre ekle ting.
–Stikk, dette er privat. –Vi bygger vårt eget.
Så får vi jenter til å spille "Sant eller nødt" med oss.
–Greit! –Greit!
Nei, Kenny, du kan ikke se. Jeg er formann.
Du er fattig og skal være arbeider.
–Hvordan går det med hytta? –Det er et klubbhus.
–Unnskyld. –Kan vi ta teppet i stua?
Hvis dere gjør det, blir gulvene kalde.
Men på skissen står det at man skal ha teppe i klubbhuset!
–Ok, da. –Du kan hente teppet nå, Kenny.
Slutt å mase!
–Hva gjør du? –Tar en kake. Vi bygger klubbhus...
Menn er like. Først en kake, så kritiserer du matlagingen min.
Nå sier du vel at jeg hemmer kreativiteten din!
Ta den forbanna kaka, Stanley.
I dag skal vi snakke om amerikansk historie. Ikke sant, mr Kvist?
–Når kommer mr Hatt tilbake? –Hva sa du?
–Når kommer mr Hatt tilbake? –Du skal aldri nevne navnet hans!
–Nå er det mr Kvist som underviser. –Han suger.
Nå holder det! Mr Hatt er borte og kommer aldri tilbake.
Nå blar vi til side 105 som bør være rett etter 106.
–Hvordan går det med klubbhuset? –Bedre enn for dere.
Jaså. I dag må du gå tidligere og ta imot boblebadtypen.
Er klubbhuset ferdig?
–Hører du etter, Stan? –Ja, mr Garrison.
Hva sa jeg?
Selv om Charo var med 12 ganger i " Love Boat",
fikk avsnittet med Captain & Tennille høyere seertall.
Du hørte vel etter, da. Uansett...
Godt gjettet.
–Send det videre. –Send det videre.
Sender du lapper til Kyle? Lyv ikke, for da kan du bli steril.
–Det var noen som ga meg lappen. –Om du liker å avbryte,
kan du komme fram hit og lese lappen høyt.
–Det var ikke jeg som skrev den. –Stan ødelegger utdannelsen min.
–Stille, Cartman. –Stanley Marsh, kom og les lappen.
"Kjære Kyle, rumpa di er så lekker. Jeg sover gjerne på de skinkene."
"Jeg vil leve med deg og bruke ræva di som hatt i all evighet."
Jøss!
Man går på skolen for å lære, ikke for å dagdrømme.
–Ikke noe tullball. –Hva da?
Nå kommer foreldrene dine.
Jeg sa akkurat til sønnen deres at vi ikke godtar dagdrømming.
Stanley... Dagdrømming?
Stanley, forklar hvorfor du sendte lapper.
La meg ta meg av dette. Hvorfor sender du lapper på skolen?
–Det var ikke jeg, men en jente. –Vi vil vite hva problemet er.
–Du vet bedre enn det. –Du må skjerpe deg.
–Du avbryter meg alltid... –Jeg avbryter ikke.
Nå gjorde du det igjen!
La kona snakke ferdig, mr Marsh. Stan...
Unnskyld at jeg avbryter, men hun tar alltid over alle diskusjoner.
–Man skal ikke gjøre det... –Og det sier du!
Når hadde du sist noe interessant å si? Du snakker bare vås.
Vi har kommunikasjonsproblemer. Hva føler du?
Det føles som om alt jeg gjør er galt.
Det høres rimelig ut. Mrs Marsh, hva føler du?
–Han ser meg ikke lenger. –Kutt ut.
–Kutt ut selv. –Hvem vil styre ekteskapet?
Hvem er den dominerende i forholdet?
–Han. –Nei, hun.
Da tar jeg feil igjen, da!
Se, Kenny. Finere klubbhus fins ikke.
Vi bygde det med våre egne hender. Nå trenger vi bare berter.
Du får lete etter berter, Kenny.
Jeg må jobbe! Jeg skal fikse taket og grunnen. Det er mye å gjøre!
Det eneste du trenger å gjøre er å finne noen berter.
Kan jeg se "Gladiatorene", mamma?
–Hvor har du vært? –Jeg fikk skylden for lappen din.
–Min? –Nei, glem det.
Nå må vi bli ferdige. Jentene kommer i morgen.
–Vi burde ha spiker. –Det kan vi ikke.
–Hei, gutter. Hvordan går det? –Bra. Vi er nesten ferdige.
Skynd dere. Vi vil leke "Sant eller nødt".
Kan du snu deg rundt litt, Kyle?
Takk.
–Vi må hamre fortere. –Kan du "Sant eller nødt"?
–Nei. –Hvordan skal vi kunne leke det?
Så spør de: "Sant eller nødt?"
–Da sier du "sant". –Men jeg vil jo kysse henne.
Først må du si "sant" noen ganger.
Du kan ikke virke for ivrig. Lat som om du ikke bryr deg.
Når du har sagt "sant" noen ganger, svarer du "nødt".
Men ikke sånn, men sånn:
"Nødt..."
Så kommer vennen hennes til å be deg kysse Wendy.
De er jo kvinner. De har planlagt dette i måneder.
Hallo, hallo! Åssen går det?
–Hva gjør du her? –Du er som skolen om sommeren.
–Skolen om sommeren? –Ja, kjerring.
Hører hva jeg sier! Jeg skal gi deg en på kjeften.
Jeg skal også gi deg på kjeften, kjerring.
Hva slags serie er dette?
Hei, Kenny. Har du funnet noen berter?
–Hei. Vi har rømt hjemmefra. –Kan vi bo i klubbhuset en stund?
Jøss!
–Ewok Village 2000! –Det er bedre enn å bo hjemme.
Skal det være noe å drikke? Litt snacks?
–Hallo? –Hvordan går det med klubbhuset?
–Vi jobber med det. –Vi er ferdige, og jentene er der.
Vi skal snart leke "Sant eller nødt". Lykke til med dritthuset!
Feite jævla feiting...
–Kan du be pappa hjelpe oss? –Pappa har dessverre flyttet.
–Hvorfor det? –Fordi vi er skilt.
Betyr det at du og pappa ikke elsker meg lenger?
Det er min feil, ikke sant?
–På en måte. –Du skal ikke si det.
–Dette er stefaren din Roy. –Hei, sønn.
–Nå kan dere bli kjent. –Jeg vet at dette er vanskelig.
Det kommer til å ta litt tid før du venner deg til det.
Når du føler deg klar, kan du be meg om hva som helst.
Det kan være et råd eller noen å leke med.
–Dette går for fort. –Men kan du ikke være litt grei?
Her stiller jeg opp og tar meg av deg, men du bare klager.
For siste gang: Hogg litt ved.
Jeg er på vei ut, og da sier hun: "Vær hjemme før tolv."
"Hør, kjerring," sier jeg. "Du gir meg ikke portforbud."
Da sier hun: "Om du ikke er hjemme før tolv, kan du bli ute."
"Da kommer jeg ikke hjem," sier jeg. "Bli ute, da."
Hun skulle spille tøff. Jeg er 16 år og gjør som jeg vil.
Jeg trenger ingen som forteller meg hva jeg kan gjøre.
Jeg opplevde det samme. Jeg sa: "Jeg er ikke et barn lenger!"
"Jeg er 8 år! Hvis jeg vil male med fingrene, så gjør jeg det!"
–Da er vi ferdige. –Det er ikke så trygt.
Bare det holder til vi har lekt ferdig. Jeg henter jentene.
Det er på tide å dra. Den elendige faren din har besøksrett.
Nei, jeg skal jo hente jentene...
–Pappa? –Hei, Stanley. Hopp inn.
Jeg skjønner at det er tøft for deg, men skilsmisse er det beste.
–Jeg skjønner ikke... –Hei, damer.
–Vi skal til Larry's bar i kveld. –Jeg er der allerede.
Moren din og jeg bryr oss om dere, men vi liker ikke å være sammen.
Jeg vil ikke være hos søsteren min. Kan jeg forlate henne?
Nei, for dere er i familie. Familien må holde sammen.
Du og mamma er jo en familie.
Da dere giftet dere, ble dere en familie. Dere bør være sammen.
Du er så ung, Stan. Du skjønner ikke. Ha det bra.
–Var det alt? –Ja, det var hyggelig. Hopp ut nå.
Du er det viktigste for meg. Det vet du, ikke sant?
–Nå kommer jentene når som helst. –Vil du virkelig leke med dem?
Ikke vær dum. Husk at vi må si "sant" noen ganger først.
Ellers virker vi for ivrige til å si "nødt".
–Hei, gutter. –Hei. Åssen går det?
–Skal vi leke "Sant eller nødt"? –Ja! Jeg mener... Ok.
Husk: "sant" først.
–Hvem begynner? –Jeg. Kyle?
–Sant eller nødt? –Nødt.
–Kyss Bebe på munnen. –Aldri i verden!
–Hva er det med deg, Kyle? –Ikke vær feig. Lukk øynene.
–Hva har du lurt meg utpå? –Vil du bli slått av Cartman?
Jøss...
?sj!
–Så ekkelt. –Sjekk den rumpa.
–Nå er det din tur. –Sant eller nødt, Stan?
–Sant eller nødt? –Nødt.
Kan du komme og hjelpe meg med veden?
Vi hogde ved hele dagen i går!
Slipp meg inn! La meg elske deg! Hjelp til nå for helvete.
Ha det, Stan. Kanskje vi kan leke i morgen.
–Man bør få rømme når man er 14. –Vi kan ikke engang røyke.
Det er jo min kropp. Jeg bør få gjøre hva jeg vil med den.
Noen ganger sier jeg til mamma: "Kjeften, ellers sparker jeg deg."
Eric! Nå er det på tide å krype til køys!
–Er du i klubbhuset ditt? –Jeg kommer, mamma.
Vi må leke "Sant eller nødt".
–Hallo, jenter. Åssen går det? –Hvem er du?
–Vi inviterte noen folk. –Hvor mange da?
Kan jeg få snakke med deg? Vi må være borte fra hverandre.
Jeg føler meg som en fange i forholdet.
–Det er greit. –Ikke si noe. Prøv å forstå.
–Men det gjør ikke noe. –Prøv å huske det gode.
Kom igjen, Clyde. Nå kan vi gå.
Disse gardinene trenger ikke sying. Dere liker sånne!
Kan jeg se en tegnefilm? Det har vært en vanskelig dag.
–Gjør noe i huset. –Pappa lar meg se tegnefilmer.
Men jeg er ikke faren din! Oppfattet?
Du kan ikke holde på og leke med følelsene mine.
Hva sa du til Roy?
Han er en drittsekk. Han ødela min sjanse med Wendy.
–Du er det viktigste for meg. –Bli sammen med pappa igjen, da!
Når jeg sier at du er det viktigste for meg,
mener jeg etter meg, min lykke og mitt nye forhold.
Ha det. Roy!
Hallo! Hei, Yolanda. Hvorfor er øyet ditt blått?
Stefaren min slo meg.
Stefar? Han skal få blø.
Legg ut en felle for ham, og la ham henge i treet.
Ingen finner ham på flere dager.
–Skjønner du hva jeg mener? –Du har rett, Feite Abbot. Takk.
Det var så lite. Kanskje du kan suge meg seinere. Hore.
I dag lærte vi noe viktig.
Om du har en stefar som kødder med deg, så sett en felle for ham.
Så er det slutt på stefaren din.
Ja. Jeg skal skrive en beskjed til Roy.
Gi meg litt av det.
–Når blir det "Sant eller nødt"? –Det er jo en barnelek.
Det er seint. Jeg må gå nå.
Vi skulle aldri ha bygd klubbhuset.
Nå danser vi!
They've killed Kenny!
You bastards!
Stanley! Faren din kommer og skal hilse på deg. Stan?
"Jeg er i klubbhuset."
Sharon? Har du sett min Harper's?
"Møt meg i klubbhuset."
Hva gjør du her, Randy?
–Stanley skrev og ba meg komme. –Jeg trodde lappen var til meg.
–Kanskje den var det. –Stanley har bygd et klubbhus.
Jeg husker da du og jeg lekte kysseleker i mitt klubbhus.
–God natt. –Sharon?
Sant eller nødt? Vær så snill, svar.
–Sant. –Elsker du meg ennå?
Ja, men nå bor Roy her og jeg vet ikke hvordan jeg skal slå opp.
–Kanskje ting løser seg. –Ja. Nå er det min tur.
–Sant eller nødt? –Nødt.
Ta meg. Her i klubbhuset.
Hallo? Kan noen hjelpe meg ned? Hallo.
Klubbhus er magiske.
Nå er det min tur. Sant eller nødt?
Nødt.
Ta denne kvisten og stikk den opp i tissehullet.
–Hva? –Så fælt.
Hallo!
Jeg er sulten nå.
Er det noen der?
Dette er ikke noe morsomt.
Hallo! Sharon?
Sharon? Hallo?
Tekst: Lillann W. Bjørge Broadcast Text Oslo, 2005
Tekstadministrasjon: www.broadcasttext.com